Da jeg var barn, sagde mor, jeg var en blå himmel, der kom til verden -
- fordi hun og far elskede mig så højt.
Jeg opdagede senere, at det ikke var helt sandt.
De fleste børn fødes ved en tilfældighed.
Ude I rummet kredser en masse sjæle på jagt efter en krop.
Her på Jorden er der to, der dyrker sex, og så... Bang.
Man hører historier om, hvordan man planlægger perfekte familier.
Men sandheden er, at de fleste børn er et produkt af fuldskab.
De er hændelige uheld.
Kun folk, der har svært ved at få børn, planlægger dem.
Jeg er på den anden side ikke en tilfældighed.
Jeg blev konstrueret. Født af en bestemt grund.
En ekspert blandede mors æg med fars sperm aht. Generne.
Det var for at redde min søsters liv.
Gad vide, hvad der var sket, hvis Kate havde været rask?
Så sad jeg nok stadig deroppe et sted og ventede på en krop.
Men tilfældighed eller ej... Jeg er her.
- Hvad kan jeg gøre for dig? - 14 karat guld. Næsten ubrugt.
Det er min søster Kate. Hun er døende.
Montana? Jeg forstår det ikke. Det ligner en masse ingenting.
Det er en hel masse ingenting. Dig og himlen.
- Hvorfor kan du lide det? - Jeg kan lide store, åbne vidder.
Desuden er det det eneste sted, jeg har været.
Det er mor og tante Kelly, der laver mad.
Siden min søster blev syg, er alt anderledes.
Tante Kelly arbejder på deltid, og mor holdt op med at arbejde.
Nu handler det om at holde Kate i live.
Madlavning og rengøring. Alt bliver dampet og er økologisk.
- Godnat. - Hej.
Man kan vel kalde os dysfunktionelle.
- Men vi elsker hinanden... - Hvad er det for et sprog?
- Flot bluse, søs. - Ja, ikke?
- Vil du se vores optræden, mor? - Hvilken optræden?
- Hvad er dit stjernetegn? - Jeg er løve.
- Men jeg har cancer. - Det er ikke engang sjovt.
- Det var opfindsomt. - Det er ikke sjovt.
- Dejligt. Er det dine børn? - Ja, men er de dine?
- Tror du det? Hvor er din medaljon? - Jeg vil ikke have den på i dag.
- Spis, Kate. - Det gør jeg. Det smager godt.
- Der er linser i køleskabet. - Det skal du ikke tænke på.
- Er du ikke sulten? - Hun holder nok pause.
- Det burde du måske. - Det gør jeg måske senere.
- Hvor skal du hen? - På toilettet. Vil du med?
Det er fuldtidsarbejde at have et sygt barn.
VI nyder da stadig familielivets glæder:
Stort hus, dejlige børn, smuk hustru...
Men under overfladen er der revner og vrede -
- der truer hele vores eksistensgrundlag.
Hele vores verden kan når som helst ramle sammen.
Jeg ved ikke, hvornår det begyndte. Sikkert ved 11 -tiden. Den var 39,4.
- Hvad sker der? - Din søster har feber.
Kate?
- Hej. - Er du klar? Kom.
Er du sikker på det her?
Ved du godt, at du er skør?
- Jeg kommer straks tilbage. - Jeg venter.
Da Anna Fitzgerald trådte ind på mit kontor, troede jeg, hun var spejder.
- Tak. Det er virkelig dig. - Det er det.
Jeg er Campbell Alexander. Jeg vinder 90% af mine sager.
Hvad kan jeg gøre for dig?
- Du har set mine reklamer. - Alle sammen. Derfor er jeg her.
Ikke røre. Judge er en servicehund.
Jeg har jernlunge, og Judge hjælper mig med at undgå magneter.
- Hvad hedder du? - Anna Fitzgerald.
- Hvad kan jeg gøre for dig, Anna? - Det er så sejt.
Jeg vil bestemme over min egen krop.
- Hvabehar? - Jeg vil bestemme over min krop.
Min søster lider af leukæmi. Jeg skal donere mine organer.
- Skal du give hende en nyre? - Hun har nyresvigt.
Ingen kan tvinge dig, hvis du ikke vil.
De tror, at de kan. Jeg er under 18. De er mine værger.
- Det kan de ikke. - Det skal du sige til dem.
Jeg var ikke født, hvis ikke Kate var syg.
Jeg er en designerbaby. Jeg skal være reservedele for Kate.
Tager du gas på mig?
Pigen løj ikke. Lægerne tog ting fra hende, så snart hun var født.
Blod fra navlestrengen, hvide blodlegemer og marv.
Lymfocytter. Stamceller... Dem tog de også. Det var aldrig nok.
Ved du, hvad der sker, hvis din søster ikke får din nyre?
Her er lidt mere end 700 dollar.
Jeg ved, at det ikke er nok, men jeg har ikke flere.
Værsgo.
Er du sikker på, at du vil gøre det her? Godt.
Det er svært at forestille sig nu, men før alt dette skete -
- var børnene børn, og alle var lykkelige.
Hej, skat.
- Hvor er din søster? - Sover. Jeg prikkede til hende.
Hej, Katie. Godmorgen, skat. Er du vågen?
Hvordan har du det? Stå nu op.
- Anæmi? Mononukleose? - Det kan være en virus.
Jeg tager en blodprøve.
- Kate har for få hvide blodlegemer. - Hvad betyder det?
En brist i immunsystemet... Eller en fejl på laboratoriet.
Ileana Farquad, læge
Onkologi? Er det ikke cancer?
- Jeg hedder Ileana Farquad. - Hej.
Jeg tjekkede Kates blodtal. Antallet af hvide blodlegemer er lavt.
De viser også 12% promyelocytter og 5% myeloblast -
- hvilket indikerer leukæmi.
- Leukæmi? - Cancer.
Vi behøver en marvprøve, men det ser ud til, at Kate har leukæmi.
Jeg beklager.
St. Joe's ved ikke noget som helst.
Kan du huske, da chefens søn brækkede venstre arm?
Jeg vil ikke lade hende dø. Det ved du godt, ikke?
Det gør jeg ikke.
Jesse
Hallo?
Hun hostede, men hun ville ikke åbne, så din mor sparkede døren ind.
Hun har mistet meget blod. Hun skal have væske, så hun ikke går i chok.
- Alder og vægt? - 15. Ca. 41 kg. Penicillin-allergi.
100/68. Okay, vi har en 15-årig pige på ca. 41 kg.
- Blodtrykket er 100/68. - Hold da op.
Lad os få hende op.
Ingen siger noget. Men alle er her, og det betyder, at det er alvorligt.
Vores familie er ligesom opløst.
Fars slægtninge er rige og fjerne. Mors driver hende til vanvid.
Så bortset fra tante Kelly ser vi kun nogen I ferlerne.
Kates leukæmi er tilbage. Hun har aldrig gode perioder.
Prøven viser 23% leukæmi-celler.
- Hvor mange er slemt? - Alle.
Kate reagerer ikke godt på kemoterapi.
- Så der behøves mere knoglemarv? - Kate har større problemer.
Hendes nyrer fungerer ikke. De har givet op.
Ikke egnet? Jamen vi er jo hendes forældre.
Man har to sæt kromosomer med HLA-gener.
Men chancen er desværre kun én til 200 for -
- at forældre og deres børn er fuldstændig vævsforenelige.
- Hvad med Jesse? - Desværre.
Det er muligt, at der viser sig en donor.
Er det ikke risikabelt med en ukendt donor?
Jo. Men Kates situation er akut, og det er eneste mulighed.
Jeg vil gerne uofficielt foreslå noget.
Søskende er ofte ikke egnede, men har I overvejet et barn til?
Blod fra navlestrengen kan være en effektiv behandling af leukæmi.
Det er næsten et mirakel.
- Ved vi, at et nyt barn er egnet. - Det kan vi sørge for.
- Reagensglas? - Vi kan sikre 100% forenelighed.
Et donorbarn...
Alle kan ikke gøre det. Juridisk set må jeg ikke anbefale det.
- Blodet vil være uvurderligt. - Vi er nødt til det.
Vi er nødt til at forsøge.
Det var dét. De skulle have et reagensglasbarn.
Perfekt kromosom-lighed og Kates genetiske redningsmand.
- Der er besøg. - Sara Fitzgerald?
- Du er blevet stævnet. - Hvad er det?
- Begæring om medicinsk frihed... - Hvad betyder det?
Retten til alle medicinske beslutninger...
Kan ikke tvinges til donation af nyre.
- Er det her fra dig, Anna? - Ja, jeg har hyret en advokat.
- Stævner du os? Hvad er dog det? - Jeg vil ikke mere, mor.
Du vil ikke mere. Er det dét? Du vil ikke?
Kate og jeg vil heller ikke. Men vi har jo intet valg.
- Men jeg har jo et valg. - Nå, så det har du?
Har du glemt, at det er din søster?
Ved du, hvad der sker? - Det gør jeg faktisk.
Sara!
- Er du helt fra den? - Hvad gør hun?
Hvad tænker I to på? Jeg forstår ikke, hvad hun...
Fitzgerald! Din kone ringede. Hun sagde, at det var vigtigt.
- Og det siger du nu? - Jeg er da ikke din sekretær.
Lad mig så høre. Hvad sker der?
Glem, at operationen er farlig -
- eller at jeg ikke vil have noget skåret af mig.
Hvis jeg kun har én nyre... Hvad så, hvis jeg får brug for den?
Kan jeg så ikke dyrke sport, blive cheerleader eller få børn?
- Hvis jeg nu vil leve i lang tid? - Det kommer du til, skat.
Og hvad nu, hvis transplantationen ikke virker. Hvad så?
- Hun er din søster. - Jeg er ikke dig, mor.
Jeg ser de andre børn gå til fester og til stranden...
- Hvorfor har du aldrig sagt det? - Hvornår skulle det være?
- Jeg er her alene med hende. - Hvabehar?
Du har aldrig gjort noget mod din vilje.
- Jeg gør altid det hele. - Forkælede møgunge.
Vær nu stille. Vi sagde, at hun kunne tale...
Kom så.
Lægen sagde, at jeg skulle være forsigtig resten af livet.
Jeg vil ikke være forsigtig. Hvem vil leve sådan?
- Hør nu, Anna... - Jeg er også vigtig, mor!
- Anna. - Lad mig være.
- Mor er lidt opbragt. - Ja, jeg hørte hende.
Få hende væk. Jeg vil ikke se hendes fjæs.
Jeg så på min datter og tænkte på, hvordan det kom så vidt.
- Anna. - Hej.
Anna.
Et reagensglasbarn kunne vel ikke føre til andet end dette?
Det var vores skyld. Vi gik imod naturen, og dette var straffen.
Har vi presset hende for hårdt? Har vi tvunget hende til at hjælpe?
Var de små belønninger ægte. Eller gjorde vi bare det, vi ville?
Hun var så lille, da det hele begyndte.
Hvornår begyndte hun selv at træffe beslutninger?
- Jeg vil have far. Og mor. Nej! - Det er okay. Jeg ved det godt.
Det gjorde hun vel nu?
- Hvad mener du? - Hun vil ikke tale.
Hun vil tages hensyn til. Det er hendes beslutning. Måske klogt nok.
- Skal hun ikke gøre det? - Hvis det er mod hendes vilje?
- Hvem skal holde hende? - Pjat.
Så du tager anklerne, og jeg tager håndleddene?
- Vi kan ikke narre hende. - Jeg ved det.
Vil du bedøve hende? Lægge hende i håndjern? Love hende is?
Gør vi det, vil hun resten af livet sige, at vi udnyttede hende.
- Og hun vil have ret. - Hvis side er du på, Brian?
Side. Hvilke sider? Er der nu sider?
Hun vil ikke gøre det.
- Din aftale kl. 11 er her. - Vent! Du må ikke gå derind.
Mr. Alexander. Jeg er Sara Fitzgerald, Annas mor.
- Det er okay, Gloria. - Sikker? Jeg kan ringe til vagten.
- Hvad kan jeg hjælpe med? - Juridisk myndighedsalder er 14.
Det siger loven. Anna er kun 11.
- Hun bestrider loven. - Det er hun for ung til.
Jeg repræsenterer hende ad litem.
Jeg har været frivillig i ACLU i 15 år.
Derudover har jeg en fuldmagt fra din datter.
- Den holder ikke. Det er ulovligt. - Anna vil ikke længere være med.
Hun har også rettigheder. Så længe hun ønsker det, vil jeg hjælpe hende.
Hvorfor er du interesseret? Der er ingen penge i det.
Otte indlæggelser på 11 år. Seks kateteriseringer og to marvprøver.
To stamcelleudrensninger... Blødning, infektioner, kvæstelser...
Filgrastim-injektioner. Er det væksthormoner?
Medicin mod kvalme og smerter... Ikke just egnet til en 11 -årig.
Der var risici og komplikationer. Det forstod og accepterede Anna.
Virkelig? Som femårig?
Du er dygtig. Du er virkelig dygtig.
Hvem har ikke set dine reklamer?
Jeg troede, at du bare ville føre dig frem. Men du er jo dygtig.
Jeg troede næsten, at du tænkte på Anna.
Jeg var lige ved at sige det samme til dig.
Mrs. Fitzgerald. Har du nogen sinde spurgt dig selv, om du har ret?
Vi ses i retten.
Du skal op. Du har ligget i den seng i to uger.
- Jeg er træt. - Det er en dejlig dag.
- Solen skinner. Det er godt for dig. - Du har en reaktiv depression.
Men du får ingen medicin. Det gør dig endnu sløvere.
- Stå nu op. - Hvad er det virkelige problem?
Kan du ikke forstå, at jeg er træt. Syg, træt og grim.
Du vover ikke at sige, at jeg er smuk.
Du skal ikke sige, at ingen glor på mig. Det gør man.
- Jeg er en vanskabning. - Det er nok.
Mor?
Dette er enden.
Jeg ved, at jeg er ved at dø.
Det har jeg vel altid vidst.
Jeg vidste bare ikke hvornår.
Jeg har det okay med det. Det har jeg.
Det er okay, at sygdommen slår mig ihjel.
Men den slår også familien ihjel.
Alle tænkte på mit blodtal, så ingen opdagede, at Jesse var ordblind.
Se stedet her. Kan du se alle børnene?
Der er et fodboldhold, olympisk swimmingpool...
- Heste. - De har heste.
Kæmpestor legeplads. Der er børn... Du får det fint.
Hvad? Det bliver ligesom en ferie for dig.
- Jeg gør mig mere umage. - Det er ikke dét.
Se på mig.
Du ved, at du somme tider synes, at ting er forvirrende.
Dette sted har de lærere -
- der kan få dig til at få styr på det.
- Det kan jeg ikke. - Du bliver så god til matematik.
- Det er kun et år. All right? - Indtil karaktererne er bedre.
Kan du ikke lide det, kommer du bare hjem.
Undskyld, Jesse.
Undskyld, at jeg tog al den opmærksomhed, som du behøvede.
Undskyld, at jeg tog al opmærksomheden
Jeg ved, at jeg tog din største kærlighed fra dig, far.
Jeg håber, at du en dag får hende tilbage.
Du opgav alt for mig, mor.
Dit arbejde. Dit ægteskab. Hele dit liv.
Kun for hver dag at kæmpe mine kampe.
Trist, at du ikke vandt.
Undskyld, at jeg lod...
Og til min lillesøster, der altid var så lille:
Undskyld, jeg lod dem gøre dig fortræd.
Undskyld, jeg ikke passede på dig.
Det skulle have været omvendt.
- Hej. - Hej.
Jeg har noget til dig.
- Er det mig? - Jeg er ikke færdig, men...
LOS ANGELES' HØJESTERET STANLEY MOSK
- Er de Salvo ikke på ferie? - Hun er tilbage.
Høje dommer. Miss Morangez frygter for sit liv.
Sagsøger anmoder om forlængelse af tilholdet.
Rejs Dem op.
Mr. Morangez. Denne ret afgør, at De ikke må opholde Dem -
- inden for en radius af 900 meter af mrs. Morangez eller hendes hjem.
Forstår De, hvor langt 900 meter er?
De Salvo fik et nervesammenbrud, da en spritbilist dræbte datteren.
Hun tog orlov et halvt år for at bearbejde sin sorg.
Siden da havde jeg ikke set hende I retten.
- De skal i fængsel. Næste. - Tak, høje dommer.
- 48572. - Advokaterne på mit kontor.
- Hvorfor er der en hund? - Det er en servicehund.
Jeg håber, han arter sig. Tæpperne er nyrensede.
- Praktiserer du stadig, Sara? - Kun fordi sagsøger er min datter.
- Hvad drejer det sig om? - Medicinsk frigørelse.
Der er bare ingen juridisk definition af medicinsk frigørelse.
Det er en new age-term, som mr. Alexander har taget til sig.
- Han har forsøgt at sagsøge Gud. - Jeg gjorde det.
Jerome Dylan vs. Californiens bispedømme. Jeg vandt.
Mr. Alexander vil have loven ændret. En 11 -årig kan ikke frigøres.
Min klient vil ikke juridisk frigøres. Hun elsker sine forældre.
Hun vil bare ikke skæres op.
- Hvad er det, du vil opnå? - Begrænsning af forældrerettigheder.
Klogt. Kreativt. Jeg går ud fra, at du kender fortilfælde?
Planned Parenthood vs. Danforth. Smith vs. Seibly. Agrelo vs. Florida.
- Og forsvaret kræver frifindelse? - Ja. I dag.
Anna er simpelt hen for ung.
Hun forstår ikke, hvad hun ønsker. Hun er 11.
Hun skifter mening hvert femte minut. Du kender unge piger...
Åh gud. Undskyld! Jeg...
- Mr. Alexander? - Barnets bedste interesse.
- Jeg vil tale med Anna. Er hun her? - Kan hun ikke holdes udenfor?
Holde hende udenfor? Du sagde, at din datter ikke ved, hvad hun vil.
Jeg er nødt til at vide, om det er rigtigt.
- Er det et problem? - Overhovedet ikke.
- Tak, høje dommer. - Og Sara...
Jeg er frygtelig ked af det med Kate.
Tak.
- Hej. - Hej.
Du må gerne sidde ned.
Vil du have noget at drikke?
Jeg har 7 Up, Dr. Pepper og æblejuice.
- Jeg vil gerne have 7 Up. - 7 Up.
Tak.
Ved du, hvorfor du er her? Det er forfærdeligt, ikke?
Jeg kan ikke lide, at alle er sure på mig.
- Jeg mente at passe din søster. - Det er okay. Jeg kan lide det.
- Kan I enes? - Selvfølgelig. Hun er min søster.
Men alle de operationer... Er det ikke vanvittigt?
Stille, piger. Dette er et hospital, ikke en kvindeforening.
- Jeg skal have en urinprøve. - Jeg kan ikke.
Du taler mig ikke imod, unge dame. Drik, eller lad være. Men fyld den.
- Sikken kælling. - Jeg fylder den. Dejlig varm.
- Er du færdig? - Ja.
Et øjeblik. Det ser lidt grumset ud. Jeg filtrerer det lige igen.
- Meget bedre. Hvad siger du? - Du er modbydelig.
Og det er du også.
- Se, nu græder jeg som en idiot. - Du er ingen idiot.
Jeg ser idioti hver dag. Du er langtfra.
Er du okay? Hvor var du henne?
- Må jeg spørge om noget? - Værsgo.
Hvordan var det, da hun døde?
- Dina? - Hvordan føltes det?
Undskyld. Jeg skulle ikke have sagt noget.
Ordene falder somme tider ud af munden på mig.
- Kendte du Dina? - Nej, hun var ældre end mig.
Jeg så hende i tv, men jeg kendte hende ikke.
Ja, du er... Ja.
- Jeg er så ked af det. - Det er ingen skam at dø.
Alle bedes rejse sig.
Jeg afviser ikke sagen.
Gør plads i min kalender til et retsmøde fredag formiddag.
Hallo?
Hun skælder mig som regel ud, men til sidst...
Du trænger til et spaophold. Makeup, manicure...
- Pedicure... Det hele. - Hvor ondt har du fra et til ti?
- Seks? Det ordner vi. - Har du et øjeblik?
Hun har det ret godt i dag.
Disse lyse øjeblikke bliver kortere og sjældnere, Sara.
Kate har mistet sit forsvarssystem.
Kates feber stammer fra en infektion fra dialysen.
Og det er ikke kun i armen eller benet. Det er i blodet.
Jeg er ked af det, Sara. Enden nærmer sig.
Dr. Chance?
Hvad er der, prinsesse?
Det ser ikke godt ud, vel?
Nej.
Hvor længe?
Det er svært at sige, men hvis der ikke sker forandringer...
- Ikke så længe. - Ikke så længe hvad?
- Kommer det til at gøre ondt? - Jeg sørger for, at det ikke gør.
Jeg vil ikke høre på den slags, skat.
- Hold dig parat til operationen. - Okay, mor.
Lad os gå en tur, Sara.
Der er én, du skal møde.
Det er miss Swearingen.
- Hvordan har du det? - Fint, tak.
Har du talt med folk fra Ønskefonden?
Hvad er det her? Talen om livskvalitet?
Mrs. Fitzgerald. Det er måske bedre at få Kate hjem?
- Hun kan få ro... - Intet hospice.
Henry? Skal Kate dø hjemme?
Hvad skal jeg sige? Det er en mulighed.
Jeg ved, at du ikke hører efter. Men vi skal sige det.
- Død er en naturlig del af livet. - Hvem er den tøs?
- Ved du, hvad Kate ønsker? - Jeg er ligeglad...
- Vi gennemfører operationen. - Donoren er ikke indforstået.
Hospitalet vil ikke engang tillade det uden en retskendelse.
Din datter er ved at dø. Du bør måske tilbringe kvalitetstid med hende.
Jeg gjorde det. De ser skønne ud. Rør dem ikke.
- Jeg skal på arbejde. Hej. - Hej.
Hvad er maskulint? Hvad er feminint?
Pink, smykker, bløde hænder, langt hår, fodbold, tatoveringer...
Hej, mor. Ved du, at Minnesota kaldes De Titusind Søers Land?
Montana har en million gange så mange.
- Hej. - Hej.
- Hvorfor er du her? - Gratis drinks.
- Nå ja. Der er happy hour. - Jeg er Taylor. Leukæmi.
- Kate. Leukæmi. - Det må jeg nok sige.
- Har du det bedre? - Ja, i dag.
- Kemo? - Ja.
Hvad laver du, når du ikke er på hospitalet?
Jeg venter på noget, så jeg kommer igen.
- Vi kunne jo hænge lidt ud. - Ja. Okay.
- Må jeg få dit telefonnummer? - Okay.
- Tak. - Tak, mor.
- Jeg hedder for resten Taylor. - Sara Fitzgerald. Hyggeligt.
Okay, Taylor. Så skal du ud.
555...
...0173.
Nå, jeg skal af sted. Jeg ringer, Kate.
- Hvad siger du så? - Det er en dejlig dreng, min tøs.
- Tror du, han ringer? - Jeg ved det ikke.
Jeg ville bare være sikker på, at du ikke gav mig et fupnummer.
Den stråling, der fik Kate til at få det bedre -
- udøvede sin magi ved at slide hende op.
Taylor Ambrose, der var en helt anden slags medicin -
- udøvede sin magi ved at bygge hende op.
Jeg tror ikke, at vi kan nå det i morgen. Vil du hente hende?
Hej. Hvordan har du det? Nej, jeg spiser bare. Du?
- Hvem var det? - Det var hendes kæreste Taylor.
De tager sammen til Borders og læser bøger.
Vil du se et billede? Ræk mig tasken.
Kyllingen. Pas på kyllingen.
Han er faktisk en god dreng. Jeg kan godt lide ham.
- Wow. Han ser godt ud. - Sød, ikke?
Hej. Det var en god fangst, Katie!
- Hvad er der? - Ikke noget. Hun er hjemme.
- Jeg kan smage dit cytoxan. - Undskyld.
Nej. Det er okay. Jeg kan næsten lide det.
Desuden sagde de i går, at jeg er ved at få et tilbagefald.
Jeg begynder på kemo i næste uge. Nu behøver jeg en omgang færre.
- Jeg nød det. - Det gjorde jeg også.
- Er du vågen? - Nu er jeg.
Hvordan var det? Gik det godt?
- Vi kyssede. - Kyssede I?
Hvordan var det? Sexet? Ulækkert? Var det med tungen?
Nej. Det var dejligt.
- Hvordan vidste du, hvad du skulle? - Jeg gjorde det bare.
Han har ar på hænderne -
- fra GVHD.
Jeg kunne mærke det, når vi holdt i hånd.
- Var det underligt? - Det var, som om vi passer sammen.
- Hej. - Hej.
- Hvor langt er du nået? - Lige begyndt.
Jeg vil vædde på, at du snart kaster op.
Du er en drivert. Har du ingen steder at være?
Og du forsøger at sno dig uden om væddemålet, ikke?
Okay. Okay.
- Undskyld. - I morgen er det måske min tur.
- Nej. - Stol på mig. Du behøver det.
Underholdende date, hva'?
Du fik nok pomfritter til frokost. Og du tabte væddemålet. Betal.
Ingen penge. Jeg betaler med seksuelle ydelser.
Fint. Lad os spørge din mor om det.
Fortsæt. Så bliver din næste date under en knoglemarvsprøve.
- Jeg håber, det var en spøg. - Jeg hader dig så meget.
For resten...
Hospitalet holder bal for syge børn.
Det er åndssvagt. Det er ligesom et skolebal.
Musik og smoking og punch med blodplader.
Sidste år gik jeg alene, og det var bøvet.
Jeg tænkte... Du er patient, og jeg er patient -
- så vi kunne måske gå sammen.
- Er den ikke lidt nedringet? - Jeg synes, at den dækker meget.
- Dækker den det her? - Kate...
Skal alle lide under, at du er vred?
Kællingen gloede på mit tørklæde.
Hun kunne måske lide mønstret.
- Den kjole var alligevel grim. - Forfærdelig.
Jeg tager ikke med. Jeg finder aldrig en kjole.
Sådan tænker alle piger.
Jeg ville bare se godt ud, mor. Virkelig godt ud. Én aften.
Hvad?
Er du klar? Skynd dig. Nu kommer hun.
- Wow! Nu kommer hun. - Hold da op.
Hvor er det smukt. Er hun ikke smuk?
- Bliv der. Du ser så smuk ud, skat. - Nej, hun er køn.
Vent, Kate. Stands. Kom ned. Jeg vil se jer...
Vent. Gå lige op ad trappen. Jeg vil se, når du kommer...
Se denne vej, Taylor. Fint. Vent. Jeg vil også have et polaroid-foto.
Kate? Må jeg se dit ansigt? Skønt.
Vil I stå lige dér? Sådan.
- Klar? Ja, stå dér. - Jeg fik ikke billeder nok.
- Et til. Okay? - Du spærrer, skat. Vil du...
- Jeg fik det. Jeg fik det. - Du er i billedet, Kelly.
- Stå, som om det er skolebal... - Lad mig se blomsterne.
- Smil så. Sådan. - Fint.
- Det er nok. - Ja. Det er fint.
Mor... Er det ikke nok?
Jeg vil bevare dette øjeblik.
Nej, hvor er det sødt. All right.
Hold da op. Lad mig også lige få et polaroid.
Er jeg køn, far?
Er du klar?
- Mor dig. - Jeg elsker dig, far.
Vend jer om. Her. Taylor. Taylor.
Der var håb. Der var tro og sandhed Jeg forstod det ikke
Nu er der kærlighed I mit liv Jeg vil ikke slippe den
Forandring spillede Ind
Det har helet mit knuste hjerte
Og jeg vil kun
Jeg vil kun være Jeg vil kun være
Vil du med ud herfra? Jeg kender et sted.
Jeg vil tro på alt hvad jeg gør
Åh gud. Jeg falder. Åh gud.
Taylor.
Tænker du nogen sinde på døden?
Ikke rigtigt.
Er du ikke bange?
Nej.
Uden cancer havde jeg aldrig mødt dig.
Så jeg er glad for at være syg.
Det er jeg også.
Er du okay?
Ja.
Tre dage, mor. Han ringer ikke tilbage.
- Skændtes I efter ballet? - Nej.
Han har måske travlt. Det har måske med dig at gøre.
Vi gjorde det. Okay? Og nu vil han ikke ringe til mig.
I gjorde det? Hvad mener du med, at I gjorde det? Gjorde I det?
- Nej, men vi gjorde noget. - Noget hvad?
Jeg vil ikke tale med dig om det, mor. Jeg sagde det, fordi jeg er sur.
Alice. Har du set Taylor?
- Hvad? - Jeg troede, at I vidste det.
Hold nu op! Stands bussen!
Sig, at han skal standse bussen. Stands nu bussen.
For pokker da også.
Da jeg kom hjem, tænkte jeg på, hvor meget ballade jeg ville få.
- Hvorfor er du oppe? - Jeg kan bare ikke sove.
Jeg tager på hospitalet i nat. Jeg er hos din søster. Vil du med?
- Ja. Jeg skal lige... - Jeg tager kaffe. Gør dig klar.
- Hej. Er alt okay? - Ja.
- Hvad? - Må jeg spørge om noget?
Tror du virkelig, at du vinder?
Tror du, dommeren vil tage Annas nyre mod hendes vilje?
Der er fortilfælde: Hart vs. Brown. Masden vs. Harrison...
Retten skulle bare passe sig selv.
- Hvad mener du? - Begynd nu ikke på det.
Jeg er din søster, og jeg står bag dig uanset hvad.
- Du ser ikke det store billede. - Hvilket? Ud med det, Kel.
Det er vigtigt at føle, at du aldrig gav op.
Skulle du ikke være den skøre mor, der kæmper for sit barns liv?
Men der er en hel verden derude. Du ser intet af den. Intet.
Før eller senere er du -
- nødt til at give op.
Du er nødt til at give slip.
Det kan jeg ikke.
- Hvordan har hun det? - Dialysen slog hende ud.
Jeg vil til stranden.
- Hvad sagde du, skat. - Hun fabler om at tage til stranden.
Far. Han er her.
Skal du tælle til fem? Du tæller jo ikke.
- Du skal tælle. - Et, to, tre, fire, fem.
All right. Du vinder.
- Hvordan har vores pige det? - Hun vil til stranden.
Stranden? Det er måske ingen dårlig ide.
Hun bliver ikke mere syg på stranden end her. Det er måske tilmed godt.
- Det er ikke for farligt? - Nej.
Hun var i dialyse i går, så der er masser af tid.
- Kan jeg bare gå ud med hende? - Udskriv hende for en dag.
Forsikringsselskabet er nok ikke glad for det.
Men hvis hun nu er på skadestuen kl. 7...
- Så tager jeg måske imod hende. - Okay.
Én dag. Kate har været i skærsilden, så får hun det ikke værre...
Jeg siger... Tag pigen til stranden.
- Hvad sker der, far? - Hej.
Hvad?
Gud!
Saml dine ting. Ind og ud. Ét minut.
- Hvad foregår der? - Vi skal på stranden.
Kate? Hvad laver du herude? Hvad skal hun uden for hospitalet?
Brian! Brian! Det slår hende ihjel.
Giv mig nøglerne. Jeg kører hende tilbage. Giv mig nøglerne, Brian.
- Er du vanvittig? - Jeg har talt med Chance.
Du slår hende ihjel! Hvis I tager på stranden...
- Kom, Katie. I... - Vent, mor. Nej, nej...
- Vi tager til stranden. - Se, hvad du gør.
- Jeg ringer til politiet. - Du har bestemt i 14 år.
Det har handlet om at redde hendes liv.
Og det vil du underminere?
Hun vil på stranden, og jeg kører hende...
- Kom. Ellers vil jeg skilles. - Fint. Det skal du nok blive.
- Mor og jeg er skilt. - Han vil skilles. Fint.
- Nej. Anna! - Ind i bilen.
- Giv mig nøglerne. Latterligt. - Du kommer til at fortryde det.
Brian! Katie, min skat. Du skal tilbage på hospitalet.
Vi kan vel ikke komme uden om et retsmøde?
Er der småting? Begæringer? Vidner?
Okay. Lad os komme i gang.
Retten indkalder dr. Kenny Chow.
Lægerne talte I en evighed. De sagde, at Kate var et mirakel.
Hun burde ikke have overlevet sit femte år.
De talte om psykologi og forringelse af min livskvalitet.
Alle sagde, at det ikke var deres skyld, og at det var indviklet.
I sidste Instans mente alle, at jeg burde give Kate min nyre.
Men jeg var for ung til at overskue situationen.
Ingen kunne sige, hvornår jeg ville kunne det.
I det store hele var de ligesom mig: Ret forvirrede.
Har Anna fået én eneste fordel ved nogen af disse indgreb?
- Ja. Hun reddede sin søsters liv. - Retten indkalder Brian Fitzgerald.
- Hallo? - Hej, det er mig.
- Hvad sker der? - Jeg tror ikke, jeg kan fortsætte.
Det skal nok gå. Hører du mig? Det lover jeg dig.
Hvem taler du med? Hallo? Hallo?
- Hvornår begyndte Anna på det her? - Lige efter fødslen.
Og som femårig donerede hun lymfocytter. Korrekt?
- Hvad betyder det? - Donere blod.
Spurgte du hende, om de måtte stikke nåle i hende?
Jeg bad hende hjælpe sin søster.
Skulle der to sygeplejersker til at holde hende?
Så hun var ikke helt indforstået, vel?
Der er kun os, mr. Alexander, så glem de smarte bemærkninger.
Hvor gammel var Anna, næste gang hun kom på hospitalet?
- Da Kate var ni, fik hun... - Det var ikke spørgsmålet.
- Anna donerede granulocytter. - Og det betyder flere nåle?
Var Anna villig til at donere granulocytter?
- Hendes søster behøvede dem. - Men spurgte du hende?
Besvar venligst spørgsmålet, mrs. Fitzgerald.
Nej. Vi talte meget om det, men jeg bad ikke om hendes tilladelse.
Så var der knoglemarvsprøven. Vil du beskrive det?
- De stak nåle i Annas hofter. - Store nåle?
Vil du med hænderne vise, hvor store disse nåle var?
Det er en barsk omgang, ikke sandt? Anna blev indlagt bagefter.
- I hvor lang tid? - Seks dage. Der var komplikationer.
Alt i alt var det ikke ufarligt, vel? Det er barsk at høre det sådan.
Hvor fører dette hen? Det er ikke nyt.
Kates forhold er ikke, høje dommer, men Annas er.
Nu tænker vi kun på Annas velbefindende, mrs. Fitzgerald.
Er det rimeligt at antage, at dette er gået for vidt?
Hvis man kun ser på Annas situation, så ja.
- Jeg skal tænke på hele familien. - Men Kate kommer først?
Så det er et prioriteringsspørgsmål.
Hvor går grænsen? Husk, det er på grund af Anna, at vi er her.
Det er jo en fælde, for Anna er ikke den eneste person i ligningen.
Fra Annas synsvinkel alene er det brutalt.
Der er vel ingen, der har lyst til at blive stukket.
Og så kan du sige, at jeg er ond mod mit barn.
Og det er ondt. Men det er værre at begrave sit barn.
- Så du forsvarer familien og Kate. - Det er min opgave.
Men det store spørgsmål er: Hvem forsvarer Kate?
Ikke flere spørgsmål, høje dommer.
- Skal hunden på toilettet? - Nej, men jeg kan bruge en pause.
Udelukket. Jeg vil være færdig i dag. Næste vidne.
Retten indkalder Anna Fitzgerald.
Jeg mener det. Kan du ikke kontrollere dyret...
Stille, Judge. Jeg talte til hunden. Den hedder Judge.
Uanset hvad han hedder, skal han være stille.
Løft højre hånd. Sværger du at sige sandheden, hele sandheden...
- Opgiv dit navn, og sæt dig ned. - Anna Fitzgerald.
- Hej, mor. - Hej, skat.
- Vil du fortælle, hvorfor vi er her? - Medicinsk frigørelse.
Elsker du din søster? Du ved, at hun er syg. Vil du ikke hjælpe hende?
Hvad laver I derinde?
Lad mig nu komme ind, Kate.
- Der lugter af sprut herinde. - Vi holder en lille fest.
- En fest? - En afskedsfest.
Vi ses, mor. Farvel, dumme hospital. Vi ses.
- Hvad laver du? - Jeg vil se Taylor.
Du er her altså for at opnå medicinsk frigørelse.
Ja.
- Er det den eneste grund? - Det er den eneste grund.
- Er du sikker? - Et øjeblik...
- Vil du sige noget, mr. Fitzgerald? - Tja... Er der?
Okay. For sidste gang: Hvis du ikke kan styre ham, bliver han fjernet.
- Høje dommer... - Det er nok.
- Jeg vil bestemme over min krop. - Det passer ikke.
- Skal jeg gøre noget ved det? - Nej, det er ret interessant.
- Så du vil selv bestemme. - Ja, det er min egen krop.
Jeg kender dig, Anna Fitzgerald, og det er ikke hele sagen.
Det giver ikke mening. Du har undgået spørgsmålet i en uge.
"Det kan jeg ikke sige. Undskyld."
Du har ladt, som om intet er galt, mens din søster rådner op.
- Jeg vil bare ikke mere. - Du skjuler noget, Anna.
Folk giver deres nyrer til vildfremmede.
Nu må du hellere fortælle sandheden, min pige.
- Det gør jeg. - Nej. For så kender jeg dig ikke.
- Sig nu, hvorfor vi er her, Anna. - Ti stille.
- Du lovede ikke at gøre det. - Nej, hvor er I dumme.
- Du lovede det. - Kate ønsker at dø.
Hun får Anna til det, fordi hun ved, at hun dør.
Alle ved, at Kate er døende. Men du elsker hende for højt, så du ikke...
- Høje dommer? - Det er nu, mor. Kate er klar.
Det er ikke sandt. Kate ville have sagt det.
- Høje dommer, jeg... - Hun har sagt det, mor.
Masser af gange. Men du ville ikke høre det.
Mr. Alexander.
Nu ved jeg, hvorfor Campbell Alexander accepterede min sag.
Det var ikke pga. omtalen. Han var epileptiker.
Han vidste, hvad Ingen kontrol betyder.
Anna?
Søster.
Åh gud. Åh gud.
Bare rolig. Den nye medicin er ved at gøre sig klar til nyren.
- Har du smerter? - Smerter?
Mit liv er én stor smerte.
Det er forbi, søster.
Det bliver bare mere og mere skræmmende.
Mor hakker og skærer i mig, indtil jeg bliver en grønsag.
To celler i en petriskål, som hun forbinder med en ledning.
Det skal nok gå.
Det er forbi. Tiden er kommet.
Du skal gøre mig en tjeneste, søs.
- Hvad? - Du kan udfri mig.
- Vil du holde fri resten af dagen? - Jeg har det fint, høje dommer.
Hvad som helst for at få en pause, ikke?
Så, Anna...
Lovede du Kate, at du ville holde op med at donere, så hun kunne dø?
Og hvad sagde hun?
- Mor og far slår mig ihjel. - Sig, at du også er vigtig.
Sig, at du vil spille fodbold. Sig, at du vil være cheerleader.
- Det vil de aldrig tro på. - Jo, de vil.
Og ved du hvorfor? Fordi det er sandheden.
- Hold da op... - Ja, jeg ved det.
- Er du bange? - Jeg ved, at jeg får det okay.
Hvad tror du, at der sker? Jeg mener, hvor kommer man hen?
Jeg ved det ikke, skat. Men hvem ved?
Hvor end det er, møder jeg måske Taylor.
- Vil du vente på mig? - Hvad?
Hvis du kommer et skørt sted hen, vil du så vente?
Jeg mener... Hvordan finder jeg dig?
Hvis du nogen sinde bliver bange, så tag til Montana.
- Montana? - Ja. Der tager jeg hen.
Okay.
- Hvad sagde hun, Anna? - Hun sagde tak.
Før jeg træffer en afgørelse, vil jeg gerne besøge Kate.
- Hej, skat. - Hvordan har du det, skat?
- Hej. - Hej. Du ser godt ud.
Se, jeg har en bog til dig. Den handler om meditation, healing...
- Hej. - Fortsæt kampen.
- Du skal leve længe endnu. Okay? - Det lover jeg.
Og du slap katten ud af sækken, slemme dreng.
- Undskyld. - Ved du, hvad du gjorde?
Ved du, hvor modig du er?
- Hvad med en pizza? - Jeg vil meget gerne have en.
- Fint, Brian. - Anna vil have et stykke.
Jeg deler ud. Der er ost og peperoni og alt muligt.
- I vil have ost, ikke? - Anna vil have et stykke.
- Jeg vil have pizza og 7 Up. - Okay.
Sig til dig selv, at du får det bedre.
Sig til din hjerne, at du skal blive rask, og arbejd på det, når du sover.
- Det er ikke gas. - Jeg skal nok.
- Underbevidstheden er stærk. - Det er ligesom hende, jeg så i tv.
Hun talte til cancercellerne og bad dem forsvinde. Og det gjorde de.
- Det er altså sandt. - Forsvind, cancerceller.
Hvad med fange-historien? Fanger træner i golf i 10 år.
De træner og træner, og når de bliver løsladt, er de topspillere.
Jeg har hørt om mødre med superkræfter, som redder deres børn.
- Der sker mirakler hver dag. - Verden er ikke kun videnskab.
Der findes mægtige ting derude, som ingen af os forstår.
- Der er mere derovre. - Jeg skal nok læse bogen.
Beklager, venner. Besøgstiden er forbi.
- Vi er jo lige kommet. - Vi ses meget snart.
Jeg elsker jer alle sammen, men vil I ikke godt tage hjem?
Jeg skal tale med mor.
Ja.
Ja. Lad os tage af sted. Kom.
- Vil du ikke snakke? - Niks.
- Er du vred på mig? - Ikke på dig. Jeg er bare vred.
Du skal hvile dig, okay? Du skal have kræfter til operationen.
Jeg har lavet det her til dig.
- Hvad er det? - Det er alt. Det er os.
Jeg har en skytsengel, der altid våger over mig.
TANTE KELLY KASTEDE SIG NED AD TRAPPEN
Kan du huske mit yndlingstæppe? Det var altid så beskidt.
JEG ELSKER DIG!
Jeg venter.
VÆR ALTID MIN FAR
Jeg var bange. Men du gik aldrig fra mig
Hvorfor far altid vinder i Scrabble
SNYDERI
Spørg mig ikke hvorfor!
TUR TIL MONTANA. JEG FORSVANDT
FAR TROEDE, BJØRNENE ÅD MIG
- Spisetid! - Uhm.
- Var den ikke god? - Den bedste.
Kan du huske den sommer, hvor jeg var på lejr?
- Jeg var så bange for at savne jer. - Ja...
Du sagde, jeg skulle sidde ved vinduet i venstre side af bussen -
- så jeg kunne se dig.
Det husker jeg.
Jeg får den samme plads igen.
Det skal nok gå.
Det skal nok gå, mor. Det lover jeg dig.
Min søster døde den nat.
Bare hun blev rask ved et eller andet mirakel. Det gjorde hun ikke.
Hun holdt bare op med at trække vejret.
Jeg ville ønske, at der kom noget godt ud af det.
At Kates død betød, at vi alle kunne leve videre.
Eller at hendes liv havde en særlig betydning -
- så man opkaldte en park eller en gade efter hende.
Eller at Højesteret ændrede en lov pga. Hende.
Men Intet af dét skete.
Hun forsvandt bare. Nu er hun et lille stykke blå himmel.
Jeg fik et overraskende besøg nogle dage senere.
- Hej. - Der er én, der vil besøge dig.
Hej, Judge.
Jeg har det her med til dig.
Vi vandt.
Du skal stadig læse lektier og gå i seng -
- men du er nu officielt medicinsk frigjort.
- 90% vundne sager. Ikke? - 91.
Nå, jeg må vel hellere komme af sted.
Tak for besøget, mr. A. Det var dejligt at se dig.
Hvis du får brug for andet...
Okay.
Judge.
Livet er blevet anderledes.
Der er meget, som har ændret sig I de sidste år.
Mor begyndte at arbejde Igen og klarer sig godt.
Far gik på efterløn og tager sig nu af problembørn I den Indre by.
Jesse er den, der klarer sig bedst.
Efter Kates død vendte han sit liv på hovedet.
Han begyndte I skolen Igen og fik et fornemt kunst-stipendium.
Selv om vi er blevet ældre og er flyttet... På Kates fødselsdag -
- tager vi alle sammen på ferie til det samme sted.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor Kate skulle dø, og vi skal leve.
Der er vel Ingen speciel grund.
Døden er bare døden, og Ingen forstår den.
Engang troede jeg, at jeg blev født for at redde min søster.
Da det kom til stykket, kunne jeg ikke.
Men nu ved jeg, at det ikke var pointen.
Pointen var, at jeg havde søster. Hun var fantastisk.
En skønne dag ser jeg hende garanteret igen.
Men indtil da er vi stadig væk forbundne.
SLUT